FINT SKAL DET VÆRE
DAISYS LEGETØJ
Er De nu sikker på, min mælk blev fyldt på rene flasker?
Meget fint. En mælkemand skal have rene negle.
Giv mig en ekstra yoghurt i morgen.
Det må jeg nok sige! Hvilken slags?
- Lad det være en overraskelse. - Så gerne.
Den rædsomme hund! Den kommer altid ind i haven og gør anstalter.
Det forstår jeg godt.
- Hvor er du på vej hen, Richard? - Ud og fjerne visne roser.
- Har du ikke glemt noget? - Jeg har da kysset dig godmorgen.
Du mangler at tage slips på.
Jeg skal fjerne visne roser.
Du må være klædt ordentligt på. Vi må tænke på vores anseelse.
- Godmorgen, Elizabeth. - Godmorgen, Marjorie og Phyllis.
- Kommer du i eftermiddag? - I menighedssalen? Ja.
- Jeg følges nok med Hyacinth. - Hvordan kan du klare at bo her?
- Man vænner sig til det. - Tænk, at det skal være nødvendigt.
Jeg kan ikke fordrage hende. Jeg har været til middag hos hende.
- Dem vænner man sig også til. - Stakkels dig.
Jeg kan ikke døje hende.
- Hvis hun kom nu, gemte jeg mig. - Det vænner man sig også til.
Der kan du bare se ... Sådan skal det være.
- Jeg føler mig for fin. - Du kan ikke gå med skjorten åben.
- Du ender som Onslow. - Se, hvor afslappet han tager alt.
- Hans have er en bilkirkegård. - Men han nyder livet.
- Netop. Er det ikke uansvarligt? - Jeg går ud.
- Tør fødderne af, før du kommer ind. - Forstået.
Godmorgen, de damer. Har I tabt noget?
- Ja! - Nej!
- Ja!
Orm ... Vi troede, vi så en orm.
Det så ud til at være en meget sjælden slags.
Vi kan ikke stå her hele dagen.
Nå, er det dig, Onslow? Hvordan har du det?
Spar mig for detaljerne. Bare sådan i al almindelighed.
Jeg beklager, du har et myggestik.
Det vedkommer ikke mig, hvor det sidder, selv om du er min svoger.
Ja, det er besynderligt, du er blevet stukket der.
Jeg vil ikke tænke tanken til ende.
Spar mig for flere grovheder og lad mig tale med min søster.
Goddag, Daisy. Hvad havde Onslow på?
Jeg vil ikke tale med ham, når han er i undertrøje.
Det er vel derfor, han får myggestik.
Hvordan har far det? Stopfuld af beroligende piller ...
Det er bedst sådan.
Det passer godt til ham. Det ville nok også passe til Onslow.
Jeg ringer for at sige, at jeg alligevel ikke kommer i dag.
Jeg er blevet opfordret til at føre an i dameklubben.
Der kommer en foredragsholder, og jeg skal tilføre lidt stil og finesse.
Jeg kan ikke afslå. De sætter deres lid til mig.
- Er du alene? - I øjeblikket.
Er Hyacinth indenfor?
Sikke en dejlig morgen.
Så er der kaffe, Elizabeth!
De snørebånd ... Jeg må videre.
- Blev jeg hidkaldt til kaffe? - Ja, der er ingen vej udenom.
- Elizabeth ... Hvad vil du? - Kaffe?
Nå, ja!
Brug køkkendøren.
Elizabeth!
Hvis ikke du havde været i haven, kunne du have benyttet hoveddøren.
Jeg har skiftet sko og vasket hænder.
Jeg plejer altid at skifte sko og vaske hænder. Sæt dig endelig.
- Ikke der ... - 'Jeg vil gerne sidde foran vinduet.'
Du vil vel hellere have et krus end mit håndmalede porcelæn.
Ja. Jeg er altid så nervøs, når jeg er her.
- Du må have mere tillid til dig selv. - Det prøver jeg på.
Men det er jo ikke let, når man er så fummelfingret.
- Har du fortalt Onslow det? - Ja. Han hørte vist ikke efter.
- Fortæller du ham det så? - Ja, ja.
Kom med indenfor.
Klap i!
Onslow ...
- Der er noget, jeg må fortælle dig. - Løbet starter snart.
- Jeg er forelsket i en syttenårig. - Jeg har sat to pund på den der.
Jeg prøver at fortælle dig, at jeg er forelsket i en syttenårig.
Det er modbydeligt.
Du forstyrrer mig midt i et program, jeg gerne vil se.
Er det en, vi kender?
- Er det ikke Roses fyr? - Jo, men de passede ikke sammen.
Han er sød. Vi passer bare ikke sammen.
- Hvor gammel er han? - Sytten.
Er han gammel nok til at ryge?
Tak.
- Behold hele pakken. - Tak, kammerat.
Kan du mon holde på ham, til han er gammel nok til at drikke?
Nu så jeg det ikke! Forsvind og lad mig se gentagelsen.
Jeg gør ikke et stort nummer ud af det.
Lad dem selv opdage, at jeg har taget mit håndmalede porcelæn med -
- til glæde for foredragsholderen, mig selv og andre prominente folk.
- Har I set et spøgelse? - Noget endnu værre.
Pas nu på mit porcelæn.
Ja, hvis jeg ellers kunne se noget.
Jeg tør ikke bære dit fine porcelæn.
Bare rolig. Jeg åbner dørene for dig.
Pastor!
- Jeg vil gerne tale med Dem. - Goddag, mrs. Bucket ... 'Bucket.'
Nu skal De høre, pastor ...
Til glæde for hovedbordet har jeg taget mit håndmalede porcelæn med.
Skulle hun ikke åbne døre for os?
Tak, pastor. Der er ikke kommet så mange endnu.
Nej. Undskyld mig ...
Pas nu på! Jeg har fået det af en, der står mig meget nær.
- Af Richard? - Nej. Sheridan har givet mig det.
- Jeg betalte da for det. - En studerende har kun få penge.
Sæt dem forsigtigt på bordet. Hvornår kommer foredragsholderen?
Jeg har glemt pølsehornene.
Hyacinth!
Der må være nogen, siden der står mad på bordet.
Det ser ikke for spændende ud. Jeg prøver med lidt 'haute cuisine.'
Kom med mine remedier, Richard.
- Her har vi det store buffetbord ... - Jeg må videre, mrs. Bucket.
'Bucket.'
Senere skal De få nyt, om hvordan det går Sheridan på universitetet.
Han klarer sig utrolig godt. Hans lærere spår ham en lysende fremtid.
Sæt dem der. Der står de godt.
Jeg må forsøge at tilføre maden stil og elegance.
Jeg må have nogle hjælpere til det grove. Nogle, der gerne vil lære.
Kom herhen, Elizabeth.
Mens Richard passer på porcelænet, kan du så ikke finde et par hjælpere?
- Hvad nu, hvis de ikke vil? - Så sig, hvem der skal bruge dem.
- Det virkede ikke. - Det ved du da ikke.
Ser han måske jaloux ud?
- Måske prøver han at skjule det. - Det lykkes ham fint.
- Måske er hans indre i oprør. - I så fald er det af forstoppelse.
Lad os spørge ham.
Onslow ... Tror du, du kan klare, at Daisy har taget sig en elsker?
Jeg tror nok, han skal kunne klare det.
Nu har l vel husket platmenagerne?
Laver du salat på den kluntede og henkastede måde?
Sheridan foretrækker, at salaten er arrangeret pænt.
Han har god smag. Han sagde tit: 'Mor laver verdens flotteste salat.'
Har er en værre en. Naturligvis protesterede jeg rødmende.
Han havde øje for den slags allerede dengang.
Ikke alle kan håndtere frysefilm.
Han har altid haft god smag.
Andre drenge kom hjem fra skole og lignede små lazaroner.
Sheridans slips var snorlige og hans knæ renskurede.
Er det mrs. Watsons kage?
Ja, der er ingen tvivl. Hun gør i det mindste et forsøg.
Sheridan holder meget af den kage, når den er lavet ordentligt.
Han har ellers ikke en sød tand.
Hans spejderfører sagde, han var den, der lagde størst flid for dagen -
- for at få sit madlavningsmærke.
Den er vel nok fin ... Hvad det så end er.
Det er meget tolerant af Onslow at lade mig have en elsker.
Det er 'lidt for t' olerant af ham.
Og tænk på al den tid, du brugte på at pleje hans myggestik.
- Onslow elsker mig altså ikke. - Det gør han nok under facaden.
Ser han ud, som om han har en facade?
Gnisten forsvinder vel nok hurtigt. Han siger aldrig noget pænt til mig.
- Heller ikke noget romantisk? - Nej.
Det passer ikke. Engang sagde han: 'Du er god til at lave pomfritter.'
- Det er ikke meget efter tyve år. - Siger han ikke andet?
Er der mere øl?
Det siger han ret tit.
Han er så uopmærksom.
Hvis han og en anden mand så dig med din elsker, -
- så ville den anden bemærke det og fortælle Onslow det.
Så ville Onslow bemærke det. Vi skal bruge en mand.
En, man kan stole på.
En, Onslow lytter til ... Richard!
Bare rolig. De kommer først klokken et.
l dag er folk sjældent så betænksomme som Sheridan.
Han bekymrer sig meget for sin mor.
Det ser man meget sjældent, især når de også er begavede.
Hvidløg? Er det nu også passende i en anglikansk menighedssal?
- Hvad vil Richard mig? - Tag hen og spørg ham.
- Hvorfor lige mig? - Han sagde kun, det var vigtigt.
- Jeg har ikke hørt, han har ringet. - Hørte du, da skorstenen faldt ned?
- Han har aldrig behøvet min hjælp. - Tag nu bare hen og spørg ham.
- Hvor er han? - I Saint Thingys Kirke.
- Vent udenfor, hvor Hyacinth ikke er. - Han har brug for dig.
Han har brug for ferie fra Hyacinth.
Fint. De holder nok lige frokosten over.
Der er De, pastor ...
De skulle jo høre om Sheridan.
- De har aldrig mødt ham. - Desværre ...
- Men De har vel hørt om ham? - Op til flere gange.
Sådan.
Jeg tager ham med, næste gang han har fri fra sine studier.
- Må jeg ... - Tak.
Eller også kan De komme til et af mine finere middagsselskaber.
Nej, ikke der ... Der!
Han er interessant at konversere med.
Alle siger, han er utrolig intelligent.
- Det er da rart. - Ja, ikke?
Jeg så det tidligt.
- Han var enestående som barn. - Det tror jeg gerne.
- Har du set din mand? - En kone bør se sin mand ofte.
- Der er nogen, der vil tale med ham. - Det er vel en fra byrådet.
Richard er uvurderlig i en krisesituation.
Jeg må hellere finde ham. Der står måske liv på spil.
Hjælp lige pastoren. Richard!
Sådan.
- Hvem kan det være? - Du må gøre et godt indtryk.
Tag den ene hånd i jakkelommen. Det vidner om afslappet årvågenhed.
Prøv den anden.
Nej, alligevel ikke. Tag et lommetørklæde i den lomme.
- Jeg har ikke noget. - Ih, altså! Så må vi opgive den idé.
- Måske er det en bagatel. - Eller vejen til forfremmelse.
Hvad laver Onslow her? Få ham af vejen.
- Det kan jeg da ikke ... - Få ham af vejen! Så lad mig.
- Sig det pænt. - Ja da.
Forsvind, Onslow, før nogen ser dig.
Her er da kun dig og præsten og et par kvindfolk.
Du har vel ikke talt med præsten? Det håber jeg sandelig ikke.
Jeg så ham bare gennem vinduet.
- Fint. Dit ærinde må vente. - Jeg vil tale med Richard.
Det er umuligt. En meget vigtig person har spurgt efter Richard.
- Det var mig. - Dig? Hvad skal det sige?
- Hvad er det her for noget? - Det aner jeg ikke.
Farvel, Onslow. Jeg må videre med mine gøremål.
Få ham af vejen og skynd dig.
Sikke en masse ævl, hun kommer med.
- Jeg vil tale med dig, Richard. - Vi kan tale sammen deromme.
Hvorfor har han aldrig jakkesæt på? Han har et, for han blev gift i et.
Han så rædsom ud alligevel, men han var da i jakkesæt. Kom så.
Hans korpus vælter altid ud overalt.
- Han går afslappet klædt. - Jeg vil snarere sige hensynsløst.
Hvorfor giftede Daisy sig med ham?
Man leger sammen som børn og frygter de samme uhyrer.
Man drømmer ikke om, at ens søster vil gifte sig med et.
Man kan ikke sige, hvem der falder for hvem.
Det burde man, og nu ikke så irritabel.
Det er noget rod, når jakkesæt blander sig med T-shirts.
- Hvor er Onslow? - Omme bagved.
Fortsæt. Der er mange.
Åh, nej! Mit porcelæn står blandt det øvrige.
Hjælp mig med at stille mit porcelæn på hovedbordet.
De forkerte må ikke drikke af det.
Du godeste.
Foredragsholderen skal vel sidde der. Jeg må hellere spørge præsten.
Han er omme bagved. Tjenesten udenfor er begyndt.
Sid ikke der og hæng. Få Onslow væk, før præsten ser ham.
Jeg kommer senere.
Sæt dem ned. Vi er ikke begyndt endnu.
- Hvor er jeg ked af det! - Det gør ikke noget.
Som bægeret, der knustes på hjulet, og koppen, der gik itu ved brønden.
- Hvabehar? - 40 pund stykket og uerstattelige!
Hvorfor slæbte du mig herhen, og hvad ville du?
Ville jeg noget?
- Jeg fik en besked ... - lkke fra mig.
- Hvem i alverden er det? - Jeg har aldrig set hende før.
Undskyld.
Det var pænt af dig at slæbe mig med herhen. Skål.
Jeg vil nødig snage i dit privatliv, -
- men henne ved kirken ...
- Var det ikke Daisy? - Daisy?
- Din kone. - Nå, den Daisy.
Var det ikke lidt underligt?
Jo ... Jeg vidste ikke, hun kunne lide at køre på motorcykel.